PRAHA, VÅREN 1977
CHARTA 77-MANIFESTET
Sengen også.
- Skjedde det noe spennende? - Han knuller aldri.
Han venter vel på den rette.
Du kan gå. Vent på meg der nede.
Oppfattet, kamerat løytnant.
LONDON, AUGUST 1989
Jeg har endelig tatt meg motet til å skrive til deg.
Jeg begynte å savne deg så fort du forlot meg.
Når kommer du tilbake? Alexandra
- God morgen. - God morgen.
AKADEMIKERENS DRAMATISKE FLUKT FRA KOMMUNISTHELVETET
Budapest, Warszawa, Berlin... Reporterne våre sier alle det samme:
At det er et snev av forandring i luften, at det er et faktum.
For et par måneder siden vant Solidaritet valget i Polen -
- og hver dag kommer hundrevis av østtyskere til Praha -
- der de samles utenfor Vest-Tysklands ambassade -
- i håp om å få visum.
For dem symboliserer Vesten et bedre liv, og frihet.
Det er mangelen på frihet og tilgang på varer -
- som får dem til å forlate hjemlandet i håp om å begynne på nytt.
Øst-Europas nasjoner begynner endelig å innse...
- Når gikk du og la du deg? - Aner ikke. Rundt fire.
Jeg måtte gjøre alt klart. Jeg kan ikke improvisere.
Ikke bli så overrasket over at du alltid er trøtt, da.
Jeg er ikke trøtt, men gammel.
- Du vet at jeg ikke drikker det der. - Ett glass dør du ikke av.
Og du dør ikke av å spise en normal frokost.
Det nærmer seg for søsteren min.
Terminen. Hun blir mormor.
Vi kan endelig dra på besøk.
Du har sett hva som skjer i Praha. Folkemassene...
Det er østtyskere som står i kø utenfor Vest-Tysklands ambassade.
Det har ingenting med Praha å gjøre. Der styrer fortsatt bolsjevikene.
- Jeg tror faktisk... - Marie.
Hvem av oss skriver utenrikspolitiske analyser?
Prøver jeg å lære deg om noter?
Vi er britiske statsborgere. Og med amnestiet tør de ikke...
Jeg er fullt klar over hva de tør og ikke tør.
Du har kanskje glemt det, men ikke jeg.
Jeg har endelig tatt meg motet til å skrive til deg.
Jeg begynte å savne deg så fort du forlot meg.
Når kommer du tilbake? Alexandra
Ødelegger brevet umiddelbart etter å ha lest det.
- Veldig bra. - Takk.
- Husker du Gerald? - Det er jeg som har en tsjekkisk mor.
Manerene hans kommer fra diplomatutdannelsen.
Gjør man ikke sånt i deres land?
Det er bare hyggelig med en mann som kan kunsten å føre seg.
- Der ser du. - Unnskyld meg.
Har du et rent lommetørkle? Jeg glemte mitt, og...
- Tusen takk. - Ikke takk, vis meg Praha.
Jeg blir nok plassert ved ambassaden der.
Det begynner å skje ting i Praha. Jeg får det neppe kjedelig.
Så vi sees kanskje der?
- Det tviler jeg på, dessverre. - Det er ikke det jeg har hørt.
Takk! Unnskyld meg, jeg må gå.
PRAHA, OKTOBER 1989
Jeg må på do. Venter du her?
Taxi?
Trenger dere å veksle penger?
Vi er tsjekkere, men har ikke vært her på lenge.
Her er det. Da skal vi se...
Bra.
- Ikke noe videre... - Vær glad for at vi slipper hotell.
Din venn Dusan forlater visst ikke Bratislava så ofte.
For en gris.
Den evige ungkar.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Jeg ble bare plutselig så redd.
- En så merkelig følelse... - Det er ingenting.
- Hva gjør du? - Ingenting.
Du, hva gjør du?
Jeg blir så forbannet på søsteren min. Hun lovte å se etter den.
- Jeg har alltid misunt deg dette. - Hva da?
At dere har en familiegrav.
Jeg vet ikke hvor mine foreldre er begravd.
Jeg henter vann.
Og slipset jeg har på, ble knyttet av dommer Lynch
Så spark vekk kassen, for fint folk venter ei
Trappen til himmelen er lang for deg og meg
Nå vil jeg fukte strupen der i baren i det blå
Så spark vekk kassen nå, så er jeg snart...
- Hvor er oppvaskkluten, Jana? - Den henger på verandaen.
Søsteren min.
- Du skal bli mormor. - Jeg er allerede ei gammel dame.
- Ikke vær dum. - Jo, det er jeg også.
Nei, jeg er så skitten.
- Hei, - Hei.
- Jeg har med meg så mye klær. - Takk.
"Balladen om en ukjent gutt" Til Marie, Viktor
Du kan ta platene dine nå.
Den passer nok bedre på Jana. Folk vil stirre på meg.
Magen min vises.
Jeg kan ikke engang lukke den.
Er hun ikke litt ung til å få barn?
Ja, heller for tidlig enn aldri.
- Hvorfor aldri? Hvem har sagt det? - Legen.
Det visste jeg ikke.
- Sigarett? - Nei, ikke nå som Jana er gravid.
Du var ikke så nøye da du selv ventet barn.
Det er andre tider nå. Det var ingenting man tenkte på da.
Jeg var på kirkegården.
Unnskyld, men jeg hadde håpet at du skulle besøke den nå og da.
Det gjør jeg.
Det har vært mye i det siste, men ellers så...
Den må ha stått urørt i ett år.
- Det er ikke sant. - Jo, det er det.
Og hvor var du da han ble sengeliggende?
Hvem tørket rumpa hans det siste halvåret?
Og du skal belære meg?
Hvem tror du at du er? Du kom ikke engang i begravelsen.
- De ga oss ikke visum! - Ga de ikke noe visum?
Stakkars! Innser du hva vi ble utsatt for da du hoppet av?
Hvor mange ganger jeg ble tatt inn til avhør da Jana var baby?
Hvorfor tror du at Pavel stakk?
Drittliv, drittjobb... De lar meg ikke gjøre noe annet.
Vet du hva jeg betalte for at Jana skulle få studere?
Og på grunn av hvem? På grunn av far og deg.
Og 12 år senere dukker du opp med en kasse klær?
Jana, slutte å fnise.
Nå har du ødelagt det.
Jeg er ikke perfekt, men...
- Jeg kom jo for faen hjem! - Hjem?
Du er ikke hjemme nå, så ro deg ned!
Vi drar.
Vi sees, da.
- Hva holdt dere... - Ingenting.
Jeg oppførte meg som ei merr. Og det gjorde hun også.
Hun ga meg skylden for skilsmissen.
- Alt er min feil. - Snarere min.
"Dere hadde alt i Vesten, mens jeg ikke hadde noe."
Alt... Sikkert.
Ikke ta det så hardt.
Gi det noen dager, og så snakker du med henne igjen.
- Jeg må uansett til Mimoň. - Hva skal du gjøre der?
Besøke en gammel kollega som har fått sparken.
Du kjenner ham ikke. Du ville bare kjede deg.
Vet du hva Jana fortalte?
At det var takket være deg at hun begynte å spille fiolin.
Er det sant?
- Så hun en dag kunne spille med deg. - Så fint.
PRAHA, VÅREN 1977
Og nå har vi kameratene Grygar og Lebeda.
Det var kjempefint, tante! Får jeg bære den?
Den er for tung. Og jeg skal ikke gå ennå.
Det var virkelig fenomenalt.
Vi sees senere.
Kamerater Grygar, Lebeda, Zajicek, Kindlova -
- dere kan forberede neste stykke. Resten takker vi for deltakelsen.
Er du overrasket?
Hvorfor tok du med ham?
Så du ikke blikkene deres? Hva prøvde du å si?
"Ja, kamerater, dette er min far, dissidenten herr Kral."
Far vil treffe oss. Skulle jeg ha sagt at han ikke er velkommen?
Bare ikke bli overrasket om du aldri får spille på annet enn drittsteder.
Noe annet tillater de ikke. Det gjelder oss begge.
Hvis du har problemer med familien min, kan du spille med andre.
- Ikke bare det. - Du er jo pinlig.
- Det kan du være selv. - Ja visst.
At jeg er pinlig, forklarer hvorfor vi ikke gikk videre.
Hallo der.
- Nå, hvordan gikk det? - Vi vet ikke ennå.
Følges Helsinki-avtalen? Nei, så Charta 77-manifestet...
Dr. Skala. En autoritet innen russisk litteratur.
Men han forstår seg på politikk også.
Václav Havel sitter fortsatt inne på grunn av manifestet.
Patoçcka er død. Er noe endret?
Jeg fikk sparken for tredje gang.
Venner får brev om at jeg ligger med konene deres -
- eller at jeg er pedofil.
- Det kan ikke stemme... - At jeg er pedofil? Nei.
- Og jeg ligger ikke med konene deres. - Så synd.
Men de vil ikke lenger vite av meg, så jeg vet prisen vi betaler.
Jeg bør gå inn igjen.
Marie?
Marie, kan du ikke spille stykket du spilte i dag?
Det er så vakkert.
- Hvordan går det? - Han er der fortsatt.
- Familien Kral. - Det er meg.
Jeg vil be om unnskyldning. Men jeg ville virkelig gå videre.
Du spilte så vakkert, likevel gikk det til helvete.
Jeg syntes synd på deg og mistet besinnelsen.
Jeg burde ikke ha sagt det der om faren din, unnskyld.
Marie?
Marie, hører du meg?
Marie, for faen, hører du?
- Hvem skal plukke opp etter dere? - Marie, slutt nå.
- Ut herfra! - Rør på føttene!
Ut herfra, sier jeg! Få opp farten!
Hvis noe skjer med fiolinen...
- Slipp henne! - Ro deg ned!
Nå går vi.
- Jeg skal reise sak mot dere... - Er det en god idé, tror du?
- Er du uskadd? - Ja da.
PRAHA, VINTEREN 1977
Hei.
Dette er til deg.
- Hva er det? - Åpne det.
BALLADEN OM EN UKJENT GUTT
Takk! Jeg elsker den.
Det er ikke engang bursdagen min. Det går ikke.
Ja, dette går ikke.
Se.
De kan ikke engang gjemme seg.
Hvis de gjemte seg, hadde vi vært intetanende. De vil at vi skal vite.
Og det blir bare verre. De er i stand til hva som helst.
Og vi har ikke sett det verste. Nei, dette går ikke.
Nei. Fortsett.
Faren din kjenner en lastebilsjåfør som har turer vestover.
- Han transporterer bøker og annet. - Jeg vet det. Hva så?
Ja... Han sier at han kan hjelpe meg ut herfra.
- Så er dette for å huske deg? - Nei, ikke sånn.
Jeg kan ikke kreve det av deg, grensen er livsfarlig, og...
- Prøver du å bli kvitt meg? - Marie, jeg elsker deg.
Men her kommer de til å fengsle meg, og så kan hva som helst skje.
- Og faren din vil ikke... - Jeg blåser i hva han vil.
Du drar ingen steder uten meg.
Jeg angir deg heller.
Hva hadde du forventet at jeg skulle si?
Hva trodde du?
GRENSEN TIL ØSTERRIKE, VINTEREN 1977
Du kan kjøre.
Vi må vekk herfra, kom.
La den ligge!
PRAHA, HØSTEN 1989
Vi avbryter propofoltilførselen og begynner vekkingen...
Så får vi se hvordan hun føler seg når hun er ved bevissthet igjen.
Hva sa legen?
Han gir henne høyst et halvt år.
Det er ikke noe å gjøre.
Samtidig må jeg gi inntrykk av at alt er i orden.
Men en dag når jeg våkner, finnes hun ikke lenger.
- God dag. ID-papirer, takk. - God dag.
Det er i orden. Parker ved jakthytten, kamerat major.
Jeg vet det.
Faen også.
Ære til arbeidet, statssekretær. Tar du en drink med oss?
For god jaktlykke.
Utmerket. Pek på bokstaven V.
Veldig bra.
Hvor er Viktor, mannen min?
- Han var sammen med meg. - Vær rolig.
Rolig, rolig. Prøv å være rolig.
Faen!
Avfyrte du ikke et eneste skudd? Hva gjorde vi her, da?
Gammel vane. Nå for tiden handler alt om vane.
Hvis du ikke orker, kan du be om å få pensjonere deg.
Kom nå.
Jeg hørte at han på møtet i går fortsatte å trakassere deg.
Se på dem. Er han med oss?
Nei, han er forretningsmann fra Tuzex. Han skal være rikere enn Gud.
Men drikkingen hans har skapt problemer -
- så hans dager er nok talte.
Urolige får samles i flokk.
Der tar du feil, min venn. De er ikke alle urolige.
De har tilgang til store penger, men kan ikke gjøre stort vesen av seg.
De venter bare på at partiet og denne regjeringen faller.
Da skrider de til verket.
Jeg skjønner. Tusen takk. Ha det.
Ingenting i Bulovka heller.
Hvis han ikke er på noen av sykehusene...
...så må han...
Han klarte seg kanskje.
Da hadde han kommet hit.
Så hvis vi oppsummerer...
For to dager siden ble du påkjørt av en svart bil.
- Siden har mannen din vært savnet. - Ja.
Tross det har vi kunnet konstatere at ingen ulykker er rapportert.
De må ha forlatt stedet.
Ifølge ambulansesykepleierne ble du funnet et annet sted.
Nær baren Sokol, et sted med...
...et visst rykte, kan vi vel si.
Jeg kjenner ikke til dets rykte. Jeg har aldri vært der.
- Kan vi få dette skrevet ned? - Selvsagt.
Du kan vente utenfor.
Da så, fru Skalova...
- Nå har jeg ingen penn... - Ikke jeg heller.
Takk.
Hvis du skriver under her...
Kommer dere til å starte et søk?
Siden dere har utenlandsk statsborgerskap -
- havner saken hos våre kolleger.
- Kolleger? - Sikkerhetspolitiet, StB.
Det er vel neppe vår sak å lete etter savnede personer.
La politiet håndtere det.
AKADEMIKER
Da skal vi se...
Dr. Skala.
Ordre om overvåkning
Men det har vel likevel ingenting med oss å gjøre?
Avhopper.
Da har vi kanskje en pokkers røre her.
Kan du kjøre?
Ja, jeg føler meg uansett som din privatsjåfør.
Min sjåfør får ikke vite noe. På ordre ovenfra.
- Bare du og jeg. - Du og jeg?
- Du har ikke jobbet i felten... - Jeg vet det.
Tror du at jeg gjør dette for min fornøyelses skyld?
Har du noen pålitelig kontakt i teknisk avdeling?
Hvor pålitelig?
Som du har et fast grep på.
Vi må avlytte leiligheten, men det må ikke gå via sjefen deres.
Ingenting skal dokumenteres.
VITNEFORKLARING
Ok.
Berg, avdeling 2.
- Faen også... - Jeg kan gi dem mat.
Ikke gi dem for mye.
De sier at jeg må ha falt på grunn av at jeg var beruset.
Du burde ha blitt på sykehuset. Det er for tidlig å skrives ut.
Har du det virkelig bra? Kan han være hjemme hos noen?
Jeg har ringt til vennene våre. Ingen vet hvor han er.
- Og han er ikke i leiligheten vår? - Tingene hans er der fortsatt. Her.
Er ikke ambassaden i neste gate?
- Eller tar jeg feil? - Ja, men...
StB fotograferer alle som går dit. Du forstår vel?
Skal jeg vente her?
Hun kan ha vaklet dit. Det er ikke så langt derfra.
Hvis hun var i sjokk, husker hun det kanskje ikke.
Jeg vet ikke. Tenk på tilstanden. Ansiktet må ha vært blodig.
Noen hadde stoppet henne.
Det er da ingen som bryr seg om andre her.
Hvem ringte etter ambulansen? Det står ikke i rapporten.
Nei, og det blåser vi i.
Du er ingen etterforsker nå. Vår eneste oppgave er å finne Skala.
Utenfor Prahas fremste samlingssted for dissidenter -
- ble en dissidents avhoppede datter funnet bevisstløs.
Samtidig er hennes avhoppede ektemann savnet.
- Er det ikke litt merkelig? - Jo.
Resepsjonen her. En Maria Skalova er her for å møte Gerald Lloyd.
Be henne vente.
Jeg forstår. Kan du vente her?
Takk.
Fru Skalova?
To dager?
Var du bevisstløs i to dager?
Du blør. Bli med meg.
Unnskyld.
Du burde ha blitt på sykehuset.
Iblant drøyer det før indre skader viser seg.
Du bør dra tilbake snarest. Dette er ikke bra for deg.
Jeg kan ikke ta hensyn til det.
Jeg må finne mannen min.
Jeg må til politiet. Kan du bli med meg?
Eller la noen andre bli med? Det tas på mer alvor om...
Kan jeg være oppriktig?
Det er en innviklet tid vi lever i.
Saken din er nok hos StB, ikke hos politiet, så...
Så du vil ikke hjelpe meg?
Du er opprørt. Og det forstår jeg.
Dra tilbake til sykehuset, så tar vi det videre.
Det er viktig at vi gjør dette på riktig måte.
Har du det bra?
Mannen min ligger kanskje skadet et sted og...
Gi meg tilbake passet mitt.
StB kan konfiskere det. Det er trygt her.
Dra tilbake til sykehuset, er du snill.
Jeg har nesten sluttet å røyke.
Vlasta føler seg dårlig av det, og jeg har lei av å gå ut.
Takk.
- Hva skal det være? - Hent sjefen.
- Hva? - Hent sjefen.
- Lada! - Ja, Kveta?
- Jeg håndterer det. - Ok.
Er noe galt, mine herrer?
Hei, bli stående!
Vi tar det utenfor.
Drikk opp ølen først.
- Så de har ikke vært her? - Absolutt ikke.
Henne hadde jeg husket. Hvem er de?
Hvem de er, er likegyldig.
Dere vet kanskje ikke at jeg prater med løytnant...
Lala. Vi vet det.
Han blir neppe glad når han får høre...
For det første får ikke Lala høre om dette.
For det andre er du trygg siden folk så oss ta deg.
Så nå kan du spille helt.
- Hva faen handlet det der om? - Jeg er lei av denne dritten.
Hva var det der?
- Er det ikke litt tidlig? - Nei.
Du ventet nok en annen.
Jeg sørger for at du får passet ditt.
Dra tilbake, så finner jeg ut hvor Viktor er.
Skal jeg dra uten ham?
Marie, du må forstå at vi ikke er i London nå.
Viktor var og er en politisk aktiv person.
Jeg prøver bare å sørge for at du ikke gjør noe...
...som vanskeliggjør situasjonen. Dette er en følsom sak.
Ja, men det er følsomt for meg også.
Kjenner du Viktor fra ministeriet?
Han forsyner oss med eksterne analyser. Men det visste du vel?
Det må ha handlet om følsom informasjon -
- siden alt nå er så følsomt?
Eller er det noe annet jeg bør vite?
- Du trakk ham inn i noe, hva? - Hva snakker du om?
Nå som det har gått til helvete, prøver du å toe dine hender -
- og samtidig bli kvitt meg. Du blåser i hvor Viktor er.
Nei, Viktor er vennen min. Jeg vil finne ham.
Du oppfører deg ikke som en venn. Da hadde du fortalt hva som foregår.
Jeg vet ingenting, Marie.
Og selv om jeg visste noe, kunne jeg ikke fortelle det.
De er like fæle som StB. Vær så snill, gå herfra.
- Marie, livet ditt kan stå på spill. - Forsvinn!
Du spiller det vel ikke igjen? Jeg har nesten memorert det.
Skala er altså en agent? Han jobber for britene.
Han her vet kanskje ikke en dritt, men hvem vet?
Kanskje er det derfor jeg ble fratatt denne saken.
Han ga det til noen andre.
Hva mener du? Dette er vårt ekspertområde -
- og du har mer erfaring enn noen andre.
La meg beholde opptaket.
Vi lar utstyret bli igjen. Lever tilbake saksmappen.
- Hva faen, Václav... - Jeg har annet å tenke på, Honza.
Jeg må tilbake til Vlasta.
- Bør jeg ikke kikke innom? - Nei.
Hun vil ikke at du ser henne sånn.
Vær glad for at du ikke har noen.
- Eller har du det? - Nei.
Da kan du være glad.
Hold ut nå, Václav. Vi sees.
Å bare ligge sånn...
Det er som å ligge i en kiste.
Kister er ikke store nok til to.
Dette kjøttet får meg til å føle meg som et dyr.
Hva slags kjøtt er det?
Svin.
Hvis Vlach fikk vite det, hadde vi begge fått sparken.
Med mindre statssekretæren sparker ham først.
Hva har skjedd? Er idioten etter ham nå igjen?
Hvis Václav tvinges bort og Vlasta dør...
Da går alt til helvete.
Vi var på Sokol i dag, baren deres.
De er fortsatt redde for oss.
De er fortsatt redde for oss...
...men nå er vi også redde for dem.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com